Pospěšte si.
Ano, sestro.
Až dorazí pan Avery,
tak tam nestůj jako sloup. Přivítej ho.
A ty, ne že se budeš courat venku
a očichávat vzduch jako zvíře.
Vyhodíš odpad a hned se vrátíš.
Ano, sestro.
Zdá se, že mlékař má zpoždění.
To je zvláštní.
Pan Avery je obvykle velmi dochvilný.
A dochvilnost je dobrá vlastnost.
Odnes to.
Dobrý Bože, ty nemehlo.
Neopatrný divoch! Dojdi pro koště.
Hannah, pospěš si!
Hannah?
Hannah!
Někdo utekl?
Dívka. Asi dvanáctiletá.
Nebojte se. Daleko se nedostane.
Ticho!
Nemotornost je nedbalost.
To si pamatuj.
Hyjé.
Dobrý den, sestro.
Neplakej, drahoušku.
RODINNÁ MLÉKÁRNA
Páni.
Tady se toho stalo.
Tak to vás nebudu zdržovat.
Bohužel nemáme láhve na vrácení,
díky němu.
To nevadí.
Já vím, lépe než kdo jiný, že nemá smysl plakat nad rozlitým mlékem.
Jsi k ničemu.
Dovnitř.
Mějte se, sestro.
Hyjé.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
HŘBITOV ZESNULÝCH NADĚJÍ
PŘÍSAHÁŠ, ŽE BUDEME PŘÁTELÉ NAVŽDY?
VELKÉ MYŠLENKY SI ŽÁDAJÍ VELKÝCH SLOV
SPÁT NA STROMĚ VE SVITU MĚSÍCE
Dobré ráno a sbohem.
Dnes snídám cestou.
Proč máš tak naspěch?
Máme hodně práce s novinami.
Náš pochod byl úspěšný
a teď jsem klíčová členka komunity.
Sbohem!
Jdeš brzy.
Ty taky.
Teď jsem si uvědomila,
že jsem zapomněla stuhu. Nebo ji ztratila.
Je to orel?
Půjdu ji najít.
Běž napřed. Já...
Svatá prostoto.
Jak...
Zvon.
Kamna.
- Ach ne. - Co se stalo?
Žádný tiskařský lis.
Ten se sám o sobě nevypaří.
Shořelo to na prach.
- Ach... - Vše je pryč.
Proboha. Nemůžu tomu uvěřit.
Naše škola je pryč.
Kamna nehořela.
Žádný blesk.
- Co... - To ten, kdo vzal tiskařský lis.
Není tu.
- Co tím myslíš? - Co?
- Někdo ho vzal? - Někdo to udělal?
- Naschvál? - Věřím tomu.
- Kdo by... - Ti, kterým se to nelíbí.
To jim nesmí projít. Něco uděláme!
Něco jsme udělali a tohle je výsledek.
Teď nemáme nic.
Je to moje vina.
Není to vina Anne.
Ani nikoho z vás.
Je to vina omezených myslí.
Nevíme, co se stalo, a možná to tak zůstane.
Ale nesmí nás to srazit na kolena, ani nás to utišit.
To, co se stalo, je hnusné a bezpáteřní,
ale je to pozitivní důkaz, že jsme se něčeho dotkli.
Tleskám vám.
Teď se musíte
soustředit na svou budoucnost a přijímací zkoušky
a ne na tento zbabělý čin.
- Paní Lyndeová! - Anne?
Anne?
Jak jste to mohla dopustit?
- Co to... - Nás neumlčíte.
Spalte nám školu a my povstaneme.
Váš strach se stane naším palivem.
- Spálit školu? - Spálit školu?
Naše škola lehla popelem. A všechno v ní také.
Kromě kovových věcí. Zvon ani kamna neshořely.
Ale tiskařský lis zmizel.
Netušila jste,
tak jak můžete být zodpovědná?
Protože jsem členka rady
a věř mi, že to byli oni.
Cítím to v kostech.
Ano, byli naštvaní, ale nikdy bych si nepředstavila...
Je to nepředstavitelné.
Nejde jen o to.
To, jak po tvém zpackaném manifestu
mluvili o ženách, mě nevyjímaje, mi rozhodně otevřelo oči.
Myslíte si, že bylo zpackané?
Teď už ne.
Ještě žes to udělala.
Lidé se ukázali v pravém světle a nic nebude tak jako dřív.
Ujišťuji tě, že jsem užitečný spojenec.
Nech tohle na mně.
- Tyhle taky? - Vše jede na Ostrov prince Edwarda.
Třicet dní na vodě a pevnina je pro mě rájem.
Ale město New York je neuvěřitelné.
Ta Socha svobody je úchvatná.
Zeptáním na výlet jsem myslel...
Zda na mě v přístavech, na lodích a ve vlacích zlostně koukali?
Myslel by sis, že po tak dlouhé době s bělochy si toho nebudu všímat.
Jak dlouho to je? Sto let?
Možná mi je sto, ale to není mnoho.
Pořád to bude bolet, když ti jednu vlepím.
Co to, žes přijela?
Překvapilas mě.
Umřela ti žena a malá někoho potřebuje.
Jak ještě daleko?
Bůh ví, že jsem procestovala svět.
Už tam chci být.
Za chvilku.
Když nic jiného, alespoň vám nabídnu občerstvení.
To je nesnesitelné.
Chudák slečna Stacyová. A my všichni.
- Kvůli té ohavnosti se tu - Díky.
teď všichni mačkáme.
- Jsem zvědav, - Díky.
- jestli paní Lyndeová něco vyřeší. - Jestli někdo...
Musím přiznat, že bylo vzrušující vidět, jak se paní Lyndeová změnila.
To věřím.
Půjčíš mi pero?
Postavili jsme se za názor a něčeho dosáhli. Bez ohledu na dopady.
Možná kvůli nim.
Škola shořela a to je hrozné.
Nechtějte, abych začala.
Ale je to divné.
Mám pocit, že se světem se dá pohnout.
Ať mě život zavede kamkoli,
tak vím, že musím být trnem v oku těm,
kteří odmítají změnit status quo.
Jistěže musíš.
A já vím, čím nesmím být.
Vesnický lékař, který pouze doručuje ortel smrti.
Tolik toho ještě nevíme.
Věřím, že dovedeme uzdravit
a zachránit lidi.
Jen ještě nevíme jak.
Chci být u toho, až se to naučíme.
Půjdeš na Sorbonnu?
Rovnou se ptej, jestli létám.
Ale jednou.
Jednou budu.
Jsou jako zlé děti, které rodičům ukradly zápalky.
Znám to.
Kolikrát Thomas junior zapálil naši boudu?
A to mu bylo 11.
Přenes tu zlost do utírání prachu...
Nenávistné duše.
A nikdo nic neviděl, takže nikdo neponese následky.
Budou jen zapírat, dokud to nevyšumí.
To si piš.
Není prvním krokem k poražení nepřítele vědět, co plánují dál?
Nebesa.
Ach, Sebastiane.
Moc se omlouváme.
Chtěly jsme, aby se to tu lesklo, až...
Měli jsme tu ve městě pozdvižení,
ale to není omluva, aby tvá matka... Dobrý den.
...přišla do neuklizeného domu.
To je den.
Vítejte. Moc ráda vás poznávám.
Zaprodals duši, že máš bílé služky, které se mohou přetrhnout,
aby ses nenaštval?
Nezaprodal.
Hazel Lacroixová, Marilla Cuthbertová a Rachel Lyndeová.
Jsou jako má rodina. Vaří, uklízejí a pomáhají s Delphine.
Holčičko.
Babička je tu.
Nepřeháněj. Hazel stačí.
Ano.
Řekni jí, ať se soustředí.
Zkoušky jsou zítra
a ona jen mění geometrické tvary v srdíčka.
Kdo říká, že studování je přijatelnější než láska?
Zeptej se Gilberta. Jde mu studium i láska.
Mezi námi nic není...
Ne s tebou, Anne. S Winifred.
- Jak se znáte? - A jak dlouho?
Na jarmarku byl s jejími rodiči. Je to vážné.
To je jasné, s tak krásnou slečnou. Viď, Anne?
Moc krásnou.
Kdy ji zas uvidíš?
Zítra jedu do Charlottetownu na zkoušky.
Tak s ní a rodiči budu večeřet.
Večeře s rodiči?
Jdeme pak k troskám.
- Je to tajné. - Pojď taky.
A přiveď snoubenku.
Diano, ahoj.
Rád tě vidím.
Už se nemůžeme potkávat.
Jsme jablka a hrušky. Nedává to žádný smysl.
Nikdy nedávalo.
Nejsem dost dobrý?
To není o tom...
- Jsme z různých světů. - Nejsem dost dobrý.
- Jedu do Paříže a... - To není novinka.
Vždy jsme byli jablka a hrušky.
- Co se změnilo? - Nic, jenom...
Řekl jsi to Anne a přitom to nikdo neměl...
Protože pro tebe nejsem dobrý.
Přestaň to říkat.
Jsi neslušný
a agresivní a nebudu to trpět.
Tady, na.
Ale samozřejmě, že jsme rádi, že tě vidíme, tetičko, jsme jenom...
- Překvapeni. - Milé.
Kde je Diana?
Ahoj, drahoušku.
Teto Josephine. To je milé překvapení.
Tvůj otec nesouhlasí.
Měla jsi vidět jeho obličej, stálo to za to.
Co tě přivádí do Avonley?
Ty.
Zítra jsou přijímací zkoušky v Queensu.
Jdi na ně. Rozšiř si možnosti.
Nebuď tím, kým bys podle někoho měla být.
- Nejsem připravená. - Ale jsi inteligentní.
- Zvládneš to. - Nejedu tam.
- Půjdu na dívčí školu. - Nesmysl.
Časy se mění. Jdi na vysokou. Nauč se...
- Budu se učit. - Jak se dobře vdát?
Studium je různorodé.
Co si obléknout? Jak se smát?
Máš potenciál, Diano.
Chtěj od sebe víc. Nepřijímej to, co říkají rodiče...
Nemám na výběr.
Opravdu?
No...
Neměj strach.
Jsi krásná, Paříž si tě zamiluje.
Nebudeš zajímavá, ale uspěješ.
- Dobré ráno. - Dobré, pane.
- Krásně to tu voní. - Díky, pane.
Nevěděla jsem, kde sedíte.
Je to v pořádku? Něco dalšího, pane Blythe?
Ne, to ne.
Děkuji. Říkejte mi Gilberte.
A vypadá to perfektně.
Sluší to strýčkovi Gilbymu, zlatíčko? Dneska má zkoušku.
Dobré ráno, Deli.
- Au. - Sedni si.
Pan Blythe určitě nestojí o miminko, když snídá.
- Chutná, pane Blythe? - Gilberte, prosím.
A je to výborné.
Máte kam dát všechno to jídlo, pane Blythe?
S mojí mámou tady nezůstaneš
- hubenej. - Sebe.
On to tak nemyslel.
Vypadáte jako silný muž.
Zkus s ním stavět plot.
Ruce jak hůlčičky. Vezmeš tužku a zlomí se.
Přeskočilo ti, dítě? Mluvit takto s tím mužem?
- Tím mužem? - Jo.
- Je to... - Tvůj obchodní partner.
Nebuď hloupý. Máš teď dítě.
Budeš se tak chovat, zvykneš si na to a oni ti to vrátí.
- Neučili tě, kde máš místo? - Prosím?
To jsi mě měla učit ty, ale nebyla jsi tam.
Jdu na vzduch.
Obsah obdélníku je a×b.
Obsah trojúhelníku je a×v/2.
Obsah kruhu je pí krát poloměr na druhou.
Nervózní?
Nervózní,
nadšená a i přes to, že se rok připravuji, tak udivená.
Za chvilku budu dělat zkoušky na vysokou.
Je to jako sen.
Jsi chytrá, jak jen můžeš být.
V kolik začíná ta zkouška?
Hodně štěstí!
Mí přátelé tu dnes nejsou,
tak pomohu ženám z VKPM se sbírkou jídla pro chudé.
Aha.
Věděla jsem o tom?
Zmínila jsem to.
Umírám. Nemůžu dýchat.
Srdce mi bije moc rychle.
Co když vybuchne? Proč tu není Gilbert?
To jsou nervy. Zaměstnej mysl.
Náš ostrov se stal britskou kolonií ostrova svatého Jana v 1769.
S Kanadou se spojil 1. července 1872.
1873.
Mysli pozitivně. To zvládneš.
Diano!
- Co tu děláš? - Zkoušky.
- Co Paříž? - Pak vám to povím.
- Rychle mi řekněte témata. - 11 × 11 je 121...
A 12 × 12 je 144...
Opakování ho uklidňuje.
Zkoušející.
Na každý předmět máte hodinu.
Pište tužkou nebo perem.
Žádné knihy.
Žádné taháky.
- Žádné přestávky. - Půjčíš mi pero?
A žádné povídání.
Promiňte, nemáte prosím pero?
Své jsem půjčila kamarádovi a...
Začněte.
Musím zařídit, abych byla
se členy rady sama. Bez pastora.
Ale on nikdy nechodí pozdě, sakra.
Omlouvám se.
Mám nápad.
Sobecké. Ignorantské.
Zlé. Zpátečnické. Ignorantské. Sobecké.
Staromódní.
Pardon, slečno Stacyová.
Nechtěla jsem rušit, Sebastiane.
Studenti konečně dělají přijímací zkoušky
a já vzteky prasknu. Buď rybaření, nebo vražda.
Jak se to správně říká.
Mrzí mě, že někdo zapálil školu.
V tomhle městě bojuji proti zpátečnictví už dlouho.
A teď tohle?
Proč tu mám zůstat a žít vedle lidí, kteří zamrzli v čase?
Jak ukázat učitelce, že tu není vítaná?
Spalte jí její školu.
Vlastně nevím, co jim trvalo tak dlouho?
Nevím, co to je, nebýt vítán.
Kdo je s malou?
- Dámy? - Má matka.
Vašim vražedným pocitům rozumím.
Zvládli jsme to!
Gratulace!
Přežili jsme!
- Mám pálenku! - Já první!
Diano!
Páni...
No teda, to bude divoká noc.
Když jste se najedl,
máte lepší pocit z těch zkoušek?
Ano.
Udělal jsem, co jsem mohl.
Měl byste kvůli Sorbonně začít trénovat francouzštinu.
Aha. No... Oui.
A jak se řekne držet palce?
Čas na pánské záležitosti.
Šifra pro brandy a doutníky.
A nedostatek ženskosti.
- To nedoporučuji. - Co z toho?
Dvě ze tří. Vaše volba.
Nalej, synu.
K přemítání o budoucnosti se nejlépe hodí sklenka a doutník.
Pokud ti teď zvonilo v uších,
mohu za to já.
Mluvil jsem o tobě s přítelem v Sorbonně.
S tím skutečným přítelem.
Ujistil mě, že pokud dobře uděláš přijímací zkoušky a budeš
finančně zajištěn,
můžeš začít tento podzim.
Nevím, co na to říct...
A to nemluvím o bytu, který máme ve 4. arrondissement.
Winnie ho zbožňuje.
Paříž má ze všech měst nejradši.
Přemýšlivý muž,
který hledí dopředu,
je vzácnost.
A jak jsem řekl tenkrát na jarmarku,
pokud je Winnie šťastná,
tak jsem i já.
Pokud čekáš na mě požehnání, synu,
tak ho máš.
Ruby je na řadě!
Běž, Ruby!
Rybičky, rybičky, rybáři jedou!
Napij se pořádně.
Jou, hou. Láhev rumu.
Za mnou, vody se děsící přátelé.
Stůjte, spolužáci.
Proč si pirát nenajde slušnou práci?
Proč?
Má to na háku!
Jaký je rozdíl mezi hladovým a opilým pirátem?
Jaký. Pověz!
Jednomu z nich kručí v břiše a druhému bručí v křiše.
Mohu s tebou mluvit?
A pak mi to její otec naservíroval na stříbrném podnosu.
Co naservíroval na podnosu?
Sorbonnu, Paříž
a k tomu peníze.
Moji budoucnost, když budu chtít.
Svolení...
požádat o ruku.
Nevím, co dělat.
Nechceš být venkovský doktor.
Sorbonna je tvůj sen.
Winifred je báječná a rodiče vás podporují.
Nerozumím, co ti brání?
Jen... jedna věc.
Nevím, co na to říct.
Co čekáš, že...
A všichni teď... A teď ty... A já jsem pirát...
A my jsme nikdy... A Paříž je... A nikdy nenajdeš...
Tohle vím... Tak jak...
Já nemohu...
Já...
My...
Anne!
Chceme udělat tvůj rituál.
Na oslavu této chvíle.
No tak pojď!
Pojď!
Tak já půjdu.
Dobrou noc.
Anne, pojď, bez tebe to nejde.
Anne!
Vezmeš si mě?
Mohu požádat o vaši ruku?
Ne. Prokážete mi...
tu čest stát se mou ženou?
Není tu.
- Ne. - Kde může být?
Ne.
Prkno.
Prskat.
Prst.
Prsten.
ABYS MĚ MOHLA PORAZIT. - GILBERT
Přeješ si?
Prý je tu teta Jo.
- Ráda bych s ní mluvila. - Ano, moje teta mě přijela navštívit.
Řekněte tetě, že má návštěvu.
Gilbert se mě asi ptal, zda ho miluji.
A já ho asi poslala za jinou.
A miluješ tohoto Gilberta?
Já nevím.
Nikoho jsem takhle nemilovala.
Takhle přemýšlím jen o něm, ale láska?
Jak to poznám? A jak si mám být jistá, abych mu řekla,
že si má vzít druhou možnost, když první je vše, o čem snil.
Co je první možnost?
Dívka...
jejíž otec mu nabízí život, který by jinak neměl.
To je nesmírný hlavolam.
Včera jsem byla dítě
a dnes mám pocit, že musím vyjasnit zbytek svého života.
A když se rozhodnu špatně,
zničím život buď sobě, nebo jemu.
V knihách postavy prostě ví. Ale tohle je něco, co nevím, jak uchopit.
Takže ho nemiluji?
Nikdy jsem nevěřila na to, že prostě víš.
Láska je záludná záležitost.
Někdy je to obrovská síla,
která tě uhodí mezi oči a nepustí.
Jindy je tvárná a nejistá.
Její pravda je skrytá mezi vnějšími překážkami
a vnitřními okolnostmi, které formovaly tvou osobnost,
tím, co od světa očekáváš,
a tím, jak umíš přijímat lásku.
Ach...
Jednoduše řečeno, je to komplikované.
A když je mysl plná tlaku, termínů a „co by, kdyby“,
pak si dovedu představit, že lásku bude těžké cítit.
Napadá mě,
že až se tvá mysl uklidní,
určitě najdeš odpověď.
A co když už bude pozdě?
Pak se dočkám své tragické lásky.
A uhlí jde do motoru. Jupí!
Ten obličej znám.
Moje zlatíčko je plné a připravené do akce.
A kaše se vyhodí, protože její tatínek má na rozhazování.
Tatínek jedl zbytky po dětech někoho jiného,
ty jez tolik, kolik potřebuješ.
Tatínek naznačuje, ale pokud má stížnosti na své dětství,
může mi je říct do očí.
Pozor, ať nepřevrátí misku.
Na stůl pana Blytha!
Máte hlad, pane Gilberte?
Neustále. A dobré ráno.
A co já?
- Dojez po ní. - Počkat.
Musím pánovi utřít stůl.
Nejdřív malé miminko
a pak přijdu pro to velké.
Promiň.
Probouzí mé špatné já.
Měl by ses s ní naučit vycházet.
Brzy tu možná budete jen vy dva a Delphine.
- Vyhrožuješ mi? - Ne.
Jen... žádám o ruku.
Ano.
Říkám ano.
Včera jsem se zeptal Anne, jestli my dva máme šanci...
Stoupnu si.
Na tohle musím.
Protože říkáš, že jsem vyhrál.
Věděl jsem to. Vždycky to byla Anne.
Od toho jejího dopisu na lodi.
Říkal jsem to. Miluješ ji.
- Vyhrávám. - Řekla ne.
V podstatě.
Aha.
To mě mrzí.
Škoda.
Ale mám jasno.
Musel jsem vědět, jak na tom s Anne jsem.
A teď, když vím,
mohu být šťastný s Winnie.
Jsi si jistý?
Neměl bys dělat něco jen proto, že se to očekává.
- Jsem. - Nejezdi přes půlku světa
- kvůli možná. - Jsem si jistý.
- Vážně? - Sebe.
Dobře.
Takže Anne je minulost.
A Winifred budoucnost.
A my jsme stále bratři.
Navždy.
Přeji ti to.
Dobrý den, pánové.
Omlouvám se za vyrušení, ale nevím, co říct.
Odpusťte mi pastore,
ale mám urgentní náboženskou otázku, která nepočká.
Povídejte, slečno Cuthbertová.
Proč se dobrý lidem dějí špatné věci?
Na to mám obsáhlou odpověď. Jste na správném místě.
O tom by se dala napsat kniha.
Tak, pánové,
jaký z toho máte pocit?
- Nevím, o čem mluvíte. - Ano.
Zapírat, dokud to nevyšumí.
Přestát těch pár dní plných obviňování,
až budou mít plné ruce svých životů a zapomenou.
Ale co když to nezmizí?
Vím, že jste zapálili školu a vzali tiskařský lis.
- To je absurdní. - Ale no tak.
Nebuďte hysterický.
Nemusím vám připomínat,
že jsem jako jediná viděla vaše rozzuření po demonstraci?
Přesně tak.
Jenom já.
Ráda o tom povím
každému člověku ve městě. Každý den.
V příštích deseti letech. Nebo než zemřete.
Cokoli se stane dřív. Slibuji.
Zapírání je vaše silná stránka
a přesvědčivé a bezohledné šíření nových zpráv je zase
- moje. - Proboha.
Nezapálili jsme ji. Byla to nehoda.
Zajímavé.
I když nevím, jak to dokážete bez toho,
abyste přiznali, že jste dětem pod rouškou tmy ukradli
tiskařský lis.
Jste pilíři této komunity
a tak jako tak vám hrozí pošpinění pověsti.
Mám návrh.
Budu mlčet a nebudu požadovat rezignaci,
když do rady přiberete tři ženy.
Genderová rovnováha a vše bude zapomenuto.
Kdo souhlasí?
...tudíž, co je opravdové dobro,
když není vystaveno tváří v tvář opravdovému zlu?
Pastore...
volili jsme.
Minnie May, co se stalo?
Není to fér.
Proč musíš říkat věci, jež nejsou pravda
a předstírat, že jsi tím, kým tě ostatní chtějí mít?
- Tak to prostě je. - Ale proč ty?
Protože pak já musím být jako ty.
„Proč nemůžeš být víc jako tvá sestra, Minnie May?“
Protože nechci!
Ty taky nejsi ráda sebou.
Jen předstíráš.
A to je lhaní. A lhát se nemá.
Slib mi, že nebudeš na lásku spěchat, Butterscotchi.
Než se někomu zavážeš, poznej své srdce.
Tento slib jsem si dala,
ať se budu cítit sebehůř.
Anne.
Před tebou stojí nejnovější členka dozorčí rady.
Skvěle.
Chudinko, musíš být vyřízená.
Potřebuješ si odpočinout. Nic víc.
Tolik se toho stalo.
PŘÍSAHÁM, ŽE JSI MÁ JEDINÁ DŮVĚRNÁ PŘÍTELKYNĚ
Moc mě to mrzí, Anne.
Mě taky.
Chci být odvážnější, než jsem byla.
Už nechci dál lhát.
Chci být ve všech ohledech sama sebou.
A to víc než cokoli jiného znamená
být tvou nejlepší přítelkyní.
Slavnostně přísahám, že budu věrná své
- kamarádce Dianě - kamarádce Anne
dokud to slunce a měsíc dovolí.
A teď pošleme slib do světa.
A je možné, že než poznám své srdce, bude už pozdě. Ale musím.
Ach Anne...
Kdo mohl tušit, že je život tak vážný?
Ráno začne jako každé jiné,
ale než je noc,
stanou se věci, které nás mohou navždy změnit.
Jsi tak moudrá, Diano.
Jsem ráda, že jsi dělala zkoušky.
Nejspíš neprojdu.
V tom případě je něco v nepořádku s testy.
Ať se stane cokoli,
spolu to zvládneme.
Miluji Gilberta Blytha.